Min berättelse börjar i London.
För inte så länge sen.
Ändå har så mycket hänt,
att det känns mer som en evighet.
Vid den tiden bodde jag med mitt husdjur
i en ungkarlslya, precis vid Regents park.
Det var en vacker vårdag,
en trist tid på året för ungkarlar.
Det där är mitt husdjur, Roger.
Roger Radcliffe, en sorts musiker.
Nej. Jag är den med prickar.
Jag heter Pongo.
Så vitt jag kunde se var uppfattningen att en ungkarls liv
var glamoröst och bekymmersfritt bara nonsens.
Det var helt enkelt tråkigt.
Det var uppenbart att mitt gamla husdjur behövde någon.
Men fick Roger styra skulle vi vara ungkarlar för alltid.
Han var gift med sitt jobb, han var låtskrivare.
Sånger om romantik, av alla ämnen,
något han inte visste nånting om.
Han är rätt intelligent, för att vara människa.
Och Roger är ett ganska stiligt djur, på sitt eget vis.
Jag såg ingen anledning att han inte skulle förtjäna en attraktiv partner.
Jag tänkte göra mitt bästa.
RIDDERLIGHETENS TID
Hundar är förstås inte så bra på att bedöma mänsklig skönhet.
Men jag visste på ett ungefär vad jag skulle leta efter.
Ovanlig ras.
Mycket ovanlig.
Definitivt inte.
Vad har vi här då?
Lite för kort.
Nej.
Oj då.
Jag säger då det!
En väldigt tjusig ras.
Kanske lite för tjusig.
Ja, det är för tjusigt.
För gammal.
För ung.
Det var ett problem. Ett riktigt problem.
Det var bättre!
Den vackraste varelsen på fyra ben.
Om bara flickan...
Hon är också väldigt fin.
Nästan för bra för att vara sant.
Jag skulle aldrig hitta ett sånt par till, inte på 100 år.
De är på väg mot parken.
En perfekt mötesplats... om jag bara kunde arrangera det.
Men Roger slutade aldrig jobba innan klockan 17.
Det skulle vara för sent.
Efter klockan 17, redan?
Ser man på.
Okej, Pongo. Lugn.
Pongo, ta det lugnt!
Varför är det så bråttom?
Pongo, lugna ner dig.
Jag var rädd att vi hade missat dem.
De kanske hade gått vidare.
Sen, plötsligt... fick jag syn på dem.
Situationen var perfekt, om jag planerade rätt.
Roger var till ingen nytta. Jag visste vad han skulle göra.
Han skulle bara sätta sig i gräset och röka pipa.
Nej, det här var helt upp till mig.
Först hade jag ingen särskild plan,
men jag ville göra nåt för att märkas.
Jag ville röra om i grytan lite.
Pongo, din fåntratt! Kom igen.
Kom igen, ge hit den nu.
Pongo!
Ett tag verkade det funka.
De hade i alla fall sett varann.
Det gick alldeles utmärkt.
Men av nån underlig anledning gick de!
Kom igen nu, galning. Vi går hem.
Men jag tänkte inte ge upp.
Jag var fast besluten om att de skulle mötas.
Förlåt. Hemskt ledsen. Ursäkta mig.
- Vad i hela friden! - Kära nån!
Milde tid! Av alla...
Min nya vårdräkt, och min hatt!
Jag är hemskt ledsen.
Snälla, låt mig hjälpa dig.
Jag är så ledsen. Pongo, du...! Jag vet inte vad det är med honom.
Jag är hemskt ledsen. Han har aldrig gjort så här förut.
Strunt i det.
Snälla, bara gå. Du har gjort tillräckligt.
Snälla?
Här, ta min.
Kommer du att älska henne, trösta henne,
hedra och ta hand om henne i sjukdom och hälsa?
Och vara med henne så länge ni båda lever?
Ja.
De första sex månaderna
bodde vi i ett litet hus nära parken.
Ett blygsamt litet ställe,
men helt rätt för två nyblivna par.
Perdita, älskling, mår du bra?
Självklart, älskling.
Hundar fick ju valpar, långt innan vår tid.
Det där är Nanny, en underbar kock och hushållerska.
Hon är en så vänlig, förstående själ.
Ibland verkar hon nästan hundlik.
Roger, raring? Tedags.
Tedags!
Jag kommer, jag kommer
Är min nya sång bra?
- Vilken klyftig text. - Först melodin, älskling.
Och sen texten.
Åh, Pongo... det är hon. Djävulskvinnan!
Det måste vara Cruella, din gamla skolkamrat.
Cruella de Vil.
Så var det ja!
Cruella de Vil
Den ladyn är iskall
Det känner vi till
- Åh, Roger. - En elak dam med hjärta som står still
Cruella
Är giftig som en spindel
När hon vill
- Roger, hon kanske hör dig. - Se upp för Cruella de Vil
Släpp in henne, Nanny.
- Anita, älskling! - Hur är det?
Hemskt, som vanligt. Helt förfärligt!
Var är de?
- För Guds skull, var är de? - Vilka, Cruella?
Valparna.
Sluta leka. Var är de små liven?
Det tar minst tre veckor. Går inte att påskynda.
Anita, du är så slagfärdig.
Kom, vovven.
Cruella, är det en ny päls?
Min enda sanna kärlek.
Jag lever för pälsar. Jag älskar pälsar!
Finns det nån kvinna i världen som inte gör det?
Visst gillar jag pälsar, men det finns mycket annat...
Söta, enkla Anita.
Jag vet, jag vet!
Det här hemska lilla huset är ditt drömslott.
Och stackars Roger är din djärve och orädde sir Galahad!
Åh, Cruella.
Sen har vi förstås dina små prickiga vänner.
Ja, just det.
Så vacker päls de har.
- Vill du inte ha lite te? - Jag måste iväg.
Säg till när valparna anländer.
- Det gör du väl? - Visst, Cruella.
Glöm inte det, du har lovat. Vi ses om tre veckor.
Adjö, raring.
Javisst, Cruella är en riktig häxa
Med ondskan som sin trognaste kamrat
Och om hon nån gång ler
I hennes blick du ser
Avundsjuka, elakhet och hat
- Du är inte till någon hjälp. - Ett monster i päls
Hon utstrålar skräck
Ett odjur på rymmen Så farlig och fräck
Och vedervärdig så det räcker till
Cruella Cruella de Vil
Roger, du är en idiot!
- Perdy? - Häxan, djävulskvinnan.
Hon vill ha våra valpar. Det är allt hon vill ha.
Oroa dig inte, Perdy. De vet.
Inget kommer att hända med våra valpar.
Vad vill hon ha dem till?
Hon kan ju inte älska dem.
Åh, Pongo.
Jag var så glad till att börja med, men nu...
Åh, jag...
Jag önskar att vi inte skulle få några.
Stackars Perdita. Hon hade förstås inget val.
Valparna kom precis som planerat
en vild och stormig natt i oktober.
Ta det lugnt, gosse.
Valparna är här!
Hur många?
- Åtta. - Åtta?
Jösses, Pongo! Åtta valpar.
Tio.
11!
11?
11 valpar, Pongo.
Vänta lite nu... 13!
Nej, nej, nej, 14!
15!
15?
Och mamman mår bra.
Duktigt jobbat.
15 valpar? Det är ju strålande!
Det är fantastiskt!
Ditt busfrö!
14.
Bara 14.
Vi förlorade en.
Stackars liten.
Pongo, gosse.
Sånt händer.
Men ändå...
Jag undrar om inte...
Titta, Pongo.
Anita!
Nanny. Femton!
Vi har fortfarande 15!
Han klarade sig! Tack gode Gud.
Titta, han är så gott som ny.
Kan ni tänka er, 15 valpar!
15 valpar!
Så fantastiskt.
Så fantastiskt, så alldeles...
De är blandraser. De har inte prickar!
Inga prickar alls. Vilken hemsk liten vit råtta.
De är inte blandraser!
De kommer att få sina prickar. Vänta bara.
Det stämmer, prickarna kommer om några veckor.
I så fall tar jag alla. Hela kullen.
Säg hur mycket ni vill ha.
Vi kan inte göra oss av med dem.
- Det skulle krossa Perditas hjärta. - Larva dig inte, Anita.
Du har inte råd att ha kvar dem.
Ni har knappt råd med mat åt er själva.
Vi kan nog komma överens.
Jag vet!
Rogers sånger!
Sluta tramsa. Jag betalar dubbla värdet.
Kom igen, jag är mer än generös.
Åt skogen med den här pennan. Hemska, hemska penna!
När kan valparna lämna sin mamma?
Två veckor? Tre veckor?
Aldrig.
- Vad? - Vi ska inte sälja valparna.
Inte en enda. Förstår du?
Anita, menar han allvar?
Jag känner inte Roger.
- Cruella, han verkar... - Han måste skämta.
Nej. Jag menar det.
Du får ingen. Ingen alls.
Och det är slutgiltigt.
Otäcka man!
Du... du...
Behåll de små bestarna, då.
Gör vad ni vill med dem. Dränk dem!
Men jag varnar dig, Anita. Jag är färdig med er alla.
Jag kommer att ge igen. Vänta bara!
Ni kommer att ångra er!
Era idioter!
Åh, Roger! Du var underbar.
Han var en riktig hjälte!
Det var han absolut!
Perdy? Perdy, älskling?
Vi behåller valparna, allihopa.
Mitt gamla husdjur Roger sa åt djävulskvinnan.
Han sa åt henne. Hon är borta.
- Älskling, hon är borta för alltid. - Åh, Pongo.
Kom igen, Blixten.
Ta honom, Blixten.
Efter honom!
Han sätter dit den gamla hästtjuven.
Gamle Blixten är världens bästa hund.
Han är till och med bättre än pappa.
Ingen hund är bättre än pappa.
Vad ska han göra, pappa?
Vi väntar och ser.
Titta, fegisen springer!
Den där hemska gamla skunken!
Jag sliter gärna ut magen på honom.
Var har du hört sånt prat?
Inte från din mamma.
- Akta dig, Blixten! - Oroa dig inte, Penny.
Han får tag i den fispropppen...
Han kommer att få tag på honom.
Lucky, ner med dig. Annars ser vi inget.
- Mamma, få honom att gå ner. - Kom igen, Lucky. Ner med dig.
Missade honom.
Jag är hungrig, mamma.
Mulle, du har precis ätit middag.
Jag är ändå hungrig.
Så hungrig att jag kan äta... en hel elefant.
Där är han, bakom stenen.
Han sköt stackars Blixten.
Han missade honom. Blixten låtsas... tror jag.
Titta. Jag sa ju det. Det är ett av hans trick.
Lucky, ner.
Jag är hungrig, mamma.
Missa inte nästa veckas avsnitt. Vem kommer att vinna?
Gamle Blixten vinner alltid!
HUNDKEX
På tal om mästare,
Kanine Krunchies är de bästa som finns.
Kanine Krunchies smakar bäst
Och varje dag blir som en fest
Glada jyckar med aptit
De käkar Kanine Krunchies
Perdy, vi måste se till att busungarna somnar...
innan vi... G-Å-R.
- Vi vill också följa med, mamma. - Får vi det?
Vi får aldrig följa med.
Kom nu, barn. Läggdags.
Men vi är inte alls... trötta.
Vi vill gå på promenad i parken.
- Får vi det, pappa? - Bäst att göra som mamma säger.
Ett, två, tre, fyra...
fem, sex... sju,
åtta, nio, tio, 11, 12, 13...
Jag är inte trött. Jag är hungrig.
14.
Så gör som smarta hundar nu
Ät nyttig mat så växer du
Och du kan bli nummer ett
Så smaka Kanine Krunchies
Kom ihåg, mina vänner, skicka bara fem...
Lucky, ditt lilla busfrö, kom.
Där är de, Jeppe, ute på kvällspromenad.
Vilka turturduvor.
Runt hörnet och bort till parken.
Jag gillar det inte, Hjalle.
Åker vi fast igen, så slänger de bort nycklarna.
Kom igen, Jeppe. Vi får massor med kosing.
Ja, men... Jag har funderat.
Du har funderat? Jag har varnat dig för att fundera.
Jag vet vad jag sysslar med, kom igen nu.
Ingen är hemma, förutom den lilla husan.
Lämna henne åt gamle Hjalle.
Han kan hantera henne på ett diplomatiskt sätt.
Jag gillar det ändå inte.
Så ja. Nu är det läggdags, Tuff.
Kära nån.
Gå till sängs nu. Slut era små ögon.
Duktigt.
Vem kan det vara?
God kväll, frun.
Vi är här för att inspektera era sladdar och brytare.
- Vi är från gasverket. - Elverket.
ELVREKET
Elverket.
Men vi har inte bett om nån inspektion.
Det är en ny lag.
Artikel fyra, sektion 29.
Det är en lag, och för er egen säkerhet.
Jag bryr mig inte om vad regeringen säger.
Ni får inte komma in, inte när herrn och frun är ute.
Vi har inte tid med tjafs.
Vi har ett jobb att göra. Ursäkta!
Var är det med er två?
Hör ni dåligt? Ni får inte komma in!
Hon är en riktig värsting, eller hur, Jeppe?
Våga inte gå upp dit, stora, långbenta klumpeduns!
Jag menar allvar!
Om du inte ger dig av,
så ringer jag polisen.
Iväg med dig, din... Din stora vessla!
Nu har ni gått för långt.
Ni har sårat mig ordentligt.
Jag skulle inte ens stanna om ni bad mig.
Inte ens på en kopp te.
Jeppe, jag har en känsla av att vi inte är välkomna.
Nu sticker vi.
Snabbare än kvickt.
Släpp ut mig! Hjälp!
Jag ringer polisen! Hjälp!
God natt, moster.
Eländiga lurendrejare!
Elverket, minsann.
Tjuvar är vad de är.
De stack nog med finsilvret.
De tog säkert varenda...
Valparna!
Valparna! De är borta! Tuff? Lucky? Mulle?
De tog valparna!
Vad ska jag göra?
De uslingarna! De stal valparna!
Polis? Hjälp! Valparna!
Polis! Hjälp mig, någon!
Hjälp! Hjälp!
HUNDNAPPNING
"Hundnappning. " Tänka sig.
"15 valpar stulna. " Så söta de är.
TJUVARNAS FLYKT BILFÄRD
Anita och hennes...
Och hennes mesige Beethoven!
Med pipa och allt!
Roger, du är en idiot!
Hallå?
Hjalle! Hjalle, din idiot!
Hur vågar du ringa hit?
Vi vill inte fortsätta. Vi vill ha kosingen!
Vi nöjer oss med hälften!
Inte ett öre tills jobbet är gjort.
- Hjalle! Hjalle! - Förstår du?
Det står i tidningarna, med bilder och allt!
Glöm tidningarna! Ingen minns det imorgon.
- Jag gillar det inte. - Tyst, din idiot!
- Vad? - Inte du, fröken. Jag menade Jeppe!
Din klant!
Kanske Scotland Yard.
De kanske har hittat något. Hallå, konstapeln?
- Är Anita där? - Vem?
- Anita! - Det är till dig.
- Hallå? - Anita, älskling.
- Cruella. - Åh, Anita.
Så fruktansvärt. Jag läste just tidningen.
- Jag kunde knappt tro det. - Det var verkligen en chock.
- Ringer hon för att erkänna? - Roger, sluta!
- Hon är slug. - Vi gör allt vi kan.
- Har ni ringt polisen? - Ja, Scotland Yard.
- Men jag är rädd... - Var är de?
Din idiot!
- Anita! - Ledsen, Cruella.
Jag säger till om jag hör något.
Tack, Cruella.
Visst är hon excentrisk, men hon är ingen tjuv.
Hon är högst misstänkt, anser jag!
Hon har utretts av Scotland Yard.
- Vad mer vill du göra? - Jag vet inte, raring.
Jag vet inte.
Åh, Roger. Vad ska vi ta oss till?
Vad ska vi ta oss till?
Perdy, jag är rädd att det är upp till oss.
Åh, Pongo. Finns det inget hopp?
Jodå. Vi har ju skymningsskallet.
Skymningsskallet? Det är bara en skvallerkedja.
Det är det snabbaste sättet att sprida nyheter.
Om våra valpar är i stan så vet Londonhundarna det.
Vi sprider nyheten ikväll på promenaden i parken.
Ingen är ute ikväll. Det är nog för kallt.
Vi måste fortsätta försöka, Perdy.
Perdy, vi har tur!
Det är Grand Danoisen i Hampstead.
Pongo. Tyst!
Vill du väcka hela kvarteret? Kom igen.
- Perdy, kom nu! - Vi går.
Pongo, din gamle idiot!
Kom nu. Nu går vi hem!
Vad är det, Danny? Vem är på telegrafen?
Det är Pongo, Regents Park! Ett hund-alarm.
Vad är det?
Berätta, Danny!
Vänta, vänta.
Oj, det här var något.
- Vad är det? - 15 dalmatinervalpar, stulna!
- Ringde de polisen? Scotland Yard? - Människorna försökte med allt.
Nu är det upp till oss hundar och skymningsskallet.
Jag skäller larmet!
Prissy, kom hit!
BAGERI
ZOOAFFÄR
PERCYS HUSDJUR
Coco! Tyst nu!
Tysta!
Tyst!
Kan ni vara tysta?
Trofast, vad är det?
Vad är det? Vad är det för skvaller?
Inte skvaller, Lucy. Det kommer ända från London.
- Jaså? - 15 valpar stulna.
Det finns inga valpar här, inte sen Nellies senaste kull.
- Och de är vuxna. - Då får vi skicka ordet vidare.
Det är upp till mig att få tag på översten!
- Han är den enda inom skällhåll. - Du får aldrig tag på honom så här dags!
Jag kan försöka!
Jag skäller hela natten om jag måste.
Låter som gamle Trofast.
Det är ett alarm. Sergeant!
Sergeant Rapp!
Vad...? Ja, kapten!
Skallsignal. Det är ett alarm. Rapportera till översten genast.
Ja, sir. Okej, genast.
Översten?
Översten! Översten?
- Översten? - Vad? Vem är det?
Sergeant Rapp anmäler sig, sir.
- Rapp? Ja, ja. Sergeant Rapp! - Översten, sir...
Varför kommer ni hit vid den här tiden?
- Men översten... - Vänta, sergeant.
Hör ni?
- Låter som ett alarm. - Ja, översten.
Vi måste se efter. Kom igen.
Ja, sir.
Det är gamle Trofast på Withermarsh, sir.
Ja, det stämmer!
Jag ska se vad han vill.
Det är översten själv! Han vill höra meddelandet.
Bäst att göra det högt och klart, annars uppfattar han det inte.
En lång ylning, två korta.
- Ett gnyende, två voff. - Två gnyenden, sir.
- Vad gäller det? - Det är från London.
Då måste det vara viktigt.
Ja, ja. Jag måste höra resten.
Låter som ett nummer. Tre gånger fem är 13...
Det är 15, sir.
15. Naturligtvis.
Ja, prick... prickiga vantar...
...valkar...
Nej, valar.
Valar, sir?
Femton prickiga valar har stulits.
Nonsens.
Bäst att dubbelkolla, översten.
Ja, det kanske är bäst.
Två voff, ett gnyende och ett voff.
- Låter som valpar, sir. - Så klart, valpar.
Översten, jag mindes precis.
För två nätter sen hörde jag valpskall borta vid Häxeberg.
Från de Vils gamla ställe?
Nonsens, Rapp! Ingen har bott där på åratal.
Det kommer rök från skorstenen!
Så underligt...
Bäst att vi utforskar.
Jag säger åt gamle Trofast att vara redo.
Var... redo.
- Vad menar han med det? - Jag vet inte.
Han kanske har hittat nåt!
Det hoppas jag.
De säger att stället är hemsökt eller förtrollat eller nåt sånt.
Det är bara fånerier.
Men var försiktig i alla fall.
Man vet aldrig vad för hokus pokus man kan stöta på.
Skynda iväg nu!
- Skynda på! - Ja, sir. Genast, sir.
- Valpen. Valpen! - Vad?
Är du en av de 15 stulna valparna?
Nej, vi är inte stulna. Vi är köpta.
Det finns 99 av oss.
99!
Minstingarna då?
De har namn och halsband. De är inte från Zooaffären.
- 15 stycken? - Vi har inte räknat dem.
De är vid TV:n.
- Bäst att jag räknar dem. - Se upp för busarna.
Busarna?
De där två, Jeppe och Hjalle.
De är elaka.
Titta, Jeppe!
Kolla när jag träffar honom mitt på trynet!
Vad sägs om det?
En... två...
- tre, fyra, fem, sex... - Hej, Hjalle.
Kan jag få en slurk?
En liten en bara.
Jeppe, det här är inte gott nog för en tjusig herre som du.
Dessutom skulle du spilla smulor i den.
Okej. Klunka i dig bara.
Hoppas du får magknip.
Hallå, Hjalle. Har du...
Få se. Sex, sju, åtta, nio, tio, 11...
Ner med dig, kräk!
Och håll dig nere!
Undan, annars murar jag igen ögat på dig!
Var var jag? Nio...
Nio... tre till.
12 och... en, två, tre. Det är 15!
Där är de!
Sjutton också!
Vad i...?
Jeppe, kolla! En katt!
Hur skulle det smaka med kattstuvning?
Eller kattgryta?
Med glass!
- Vad är det, Pongo? - Det är Grand Danoisen.
Han har nyheter åt oss. Han ska möta oss på Primrose Hill.
- Hur kommer vi ut? - Genom sovrumsfönstret.
Det står alltid lite öppet.
Pongo, du klarade det. Bra.
- Vad har du hört? - Har de hittat våra valpar?
De har hittats norr om stan...
- ... i Suffolk. - Tack gode Gud.
- Kan ni ge er av ikväll? - Ja, genast.
Jag följer med till Camden Road och ger er instruktioner.
När ni når Withermarsh, kontakta gamle Trofast.
Han leder er till översten, som för er
till era valpar hos de Vil.
- De Vil! - De Vils hus!
- Pongo, det var hon! - Någon ni känner?
Förlåt, sir. Finns ingen tid att förklara.
Hoppas vi inte är för sena.
Lycka till, Pongos.
Om ni går vilse, kontakta skallkedjan.
De står beredda!
- Några nyheter, översten? - Ingenting alls.
De är vilse eller tillfångatagna, eller nåt sånt.
- Vem vet. - Här kommer en bil.
Äsch, Rapp. Larva dig inte.
- De skulle inte köra. - Jag vet, sir.
Men den är på väg mot Häxeberg.
Den... Den stannar vid grinden!
Då måste vi se vad som pågår!
- Skynda, skynda! - Ja, sir.
Ta över, kapten.
Visst, sir.
Jag är ledsen, herr Simpkins. Svaret är nej, nej, nej.
Sex nere, fyra till.
Jag har inte tid med bråk. Det måste göras ikväll.
Det måste vara en ja- eller nej-fråga.
Förstår ni? Ikväll!
Men de är inte stora nog.
Man kan inte få mer än ett halvdussin pälsar från hela hopen.
Pälsar! Hundskinnspälsar?
Då nöjer vi oss med det! Vi kan inte vänta.
Polisen är överallt. Jag vill att jobbet ska göras ikväll!
Hur?
Hur ni vill. Förgifta dem, dränk dem.
Slå dem i huvudet. Har ni kloroform?
- Inte en droppe. - Och inget eter heller.
Heller!
Jag struntar i hur ni dödar kräken, men gör det, och gör det nu!
Snälla fröken. Var lite beskedlig.
Kan vi inte se klart programmet först?
Vi vill se Brott lönar sig.
Lyssna, era idioter!
Jag kommer tillbaka imorgon.
Då ska jobbet vara gjort, annars... ringer jag polisen!
Förstår ni?
Jag tror hon menar det.
Ja...
Vi gör det när programmet är slut.
Skriv in er, tack.
Ni måste ge er av om ni vill rädda era skinn.
Men hur?
Det finns ett hål i väggen bredvid dörren.
Kom igen, snabba på.
Ungar, följ med mig.
Hjalle, titta!
Det är gamle Tjocksmocke.
Ser man på... Gamle Tjocksmocke Klumpekloss.
Kom igen, trängs inte.
En åt gången! En åt gången!
Vår sista tävlande ikväll,
möt Benjamin Klumpekloss.
Misslyckas panelen med att gissa ert ovanliga brott på 10 frågor
får ni en två veckors vistelse på en trendig semesteranläggning
vid havet, helt gratis.
Det vill säga, när ni har avtjänat ert straff.
Vem tar första frågan? Konstapeln?
Herr Klumpekloss, kan ert brott klassas som stöld?
- Inbrott? - På rad!
Ställ er i kö. Skynda er.
Herr Klumpekloss är yrkestjuv,
men i det här fallet var det inte stöld.
Svaret är nej. Nio frågor kvar. Fröken Birdwell?
Om det inte var inbrott, har ni...
Kära nån, jag menar, gjorde ni något våldsamt...
Fröken Birdwell,
- vi har ont om tid. - Förlåt.
I SÄNDNING
Dödade ni någon?
Nej, fröken Birdwell, tyvärr.
Åtta frågor kvar.
Herr Simpkins?
Kom igen.
Bröt ni mot nån av stadens förordningar?
Nej. Svaret är...
Ur vägen, din lilla byracka!
Sju frågor kvar. Kommissarien?
Väldigt förvirrande, måste jag säga.
Det här brotten kan förstås...
Jag är hemskt ledsen, tiden är ute.
Är det inte alltid så?
Kan inte herr Klumpekloss komma tillbaka nästa vecka?
Då kan vi avsluta vår lilla lek.
God natt, publiken.
Vi ses nästa vecka vid samma tid i programmet Brott lönar sig.
Ja, ja.
Kom igen, Jeppe. Nu kör vi.
Jag slår dem i huvudet, du flår dem.
Det ska du inte alls det, Hjalle!
Jag slår dem i huvudet, och du flår dem.
Jeppe, titta!
De är borta.
De flydde ut genom det här hålet. Ta med en fackla.
Vi jagar fatt på dem illa kvickt!
Där är de, de springer uppför trappan.
Kom, valparna.
Kom valparna! Kom nu. Göm er inte från farbror Hjalle.
Jag ska inte göra er illa.
Jag trodde du skulle slå dem i huvudet.
Håll truten.
Kika där inne. Jag ska kolla de här två rummen.
Kom, valparna.
Kom ut, valparna. Kom fram nu!
Jeppe!
Det är den där katten! Han är ledaren!
Stoppa dem, Jeppe!
Din store klant!
Här borta!
Här kommer de.
Elaka små uslingar! De vill lura oss?
Och vi som varit så snälla. Ja, det är tacken det.
Det är inte rättvist, Hjalle.
Jeppe, där är de!
Sergeant?
Ingen tid att förklara.
Stäng dörren, Jeppe!
Vi låser in dem. Nu får det vara slut på lekarna.
Åh, Pongo, jag är rädd att vi är vilse.
Det kan inte vara långt.
För bövelen, är det Pongo?
Det är översten. Kom med, hitåt.
Är ni översten?
Pingo! Pongo?
Våra valpar, mår de bra?
Har inte tid att förklara. Vi har fått problem.
Stor uppståndelse. Kom med!
Följ mig!
Nu har vi dem! Som i en liten ask.
Vad har vi här? Två prickiga hyenor?
Kom igen, Jeppe. På dem bara.
Jag är precis bakom dig.
Din klantskalle!
Jag ska banka prickarna ur dig! Släpp!
Det var som attans!
Din usla byracka!
Jag ska nog ge dig på nosen!
Full fart framåt, Rapp.
Nej, översten. Reträtt!
Ja, naturligtvis. Reträtt!
Skynda på!
Hjälp, Hjalle! Få ut mig härifrån!
Jeppe, de slåss inte sjyst!
- Hjalle! - Jeppe!
Kom, Perdita. Vi sticker.
Jag ska flå varenda prickig hyena om det så är det sista jag gör!
Pappa! Mamma!
- Jag har saknat dig, mamma. - Här är vi!
- Åh, mina älsklingar! - Hur hittade ni oss, pappa?
Lucky, Tuff, Peppar!
Hej, Fläckis.
- Åh, pappa. - Och Mulle, ditt busfrö!
Tog ni med nåt att äta?
Är alla här? Alla 15?
Dubbelt så många, pappa. Nu är vi 99 stycken!
Vad? Nio... 99?
Var kom alla ifrån?
Varför ville hon ha så många?
Hon skulle göra pälsar av oss.
- Inte kunde hon det! - Jo, hundskinnspälsar.
Äsch, hundskinnspälsar. Skärpning, Rapp!
Men... Men det är sant, sir.
Jeppe och Hjalle skulle slå ihjäl oss och... flå oss!
Hon är en djävul, en häxa! Vad ska vi göra?
Vi måste tillbaka till London på nåt sätt.
Men de andra då? Vad ska de göra?
Perdita, vi tar med dem hem... allihop.
Våra husdjur skulle aldrig svika dem.
Ljus på vägen.
En lastbil är på väg hitåt.
Det är busarna, Jeppe och Hjalle.
- De följer våra spår. - Vi är fler än dem, Rapp.
På min signal attackerar vi.
Översten, sir, det vore en katastrof.
- Tror ni? - Han har rätt. Bättre att vi flyr.
- Bakvägen, över betesmarken. - Tack!
- Välsigne er alla. - Hur kan vi återgälda er?
Det behövs inte. Vi gjorde bara vår plikt.
Det stämmer, sir. Rutin.
Bäst att ni sticker. Nu kommer de.
Kom, ungar. Skynda er.
- Lycka till, Pongo. - Ja, lycka till. Oroa er inte.
Vi ska allt ta hand om dem.
Vad är det här?
Ur vägen, din skällande höstack!
De är inte här, Hjalle.
De gömmer sig i höet.
Ge mig en tändsticka. Vi eldar ut dem.
Redo, kapten. Sikta.
Avfyra första.
Avfyra andra.
Där är de små rackarna.
Tillbaka till lastbilen! Vi kommer ifatt dem.
De måste vara här i närheten.
- Hjalle, jag har funderat. - Men Jeppe då.
Tänk om de gått på isen
så att inte deras spår skulle synas?
Jeppe, din idiot!
Hundar är inte så smarta.
Kusten är klar, Perdita.
- Kusten är klar. - Vi skakade av oss dem. Visst, pappa?
De såg oss inte ens!
Tyst, barn!
Mina fötter är hala.
Jag önskar att vi kunde gå i snön.
Nej, min son, vi får inte lämna några spår.
Några tecken?
Inte ett enda tassavtryck.
Vi har sökt längs varenda väg häromkring.
Vi är genomfrusna. Nu ger vi upp.
Inte alls!
Vi ska hitta byrackorna om vi så ska fortsätta till nästa jul.
Iväg nu!
Och se er för, oduglingar! Vill ni bli tagna av polisen?
93, 94, 95, 96,
97, 98...
Åh, Lucky!
Kom igen, Lucky. Vi kan inte ge upp nu.
Jag är trött och hungrig och min svans är frusen...
Och min näsa är frusen och mina öron är frusna.
Och mina tår är frusna.
Pongo!
Pongo! Pongo!
Vi hade nästan tappat hoppet.
Vi har skydd åt er i ladan på andra sidan vägen.
Tack gode Gud.
Perdita!
Hitåt, Perdita.
- Ladan på andra sidan vägen. - Kom, barn.
Det är inte långt. Det här hållet. Följ efter collien.
Titta, Majros.
- Har ni nånsin sett så många valpar? - Så söta de är!
- Jättegulliga. - De små stackarna.
De är utmattade och frusna!
Är alla här, Pongo?
Japp, alla 99.
Den berömda Pongo-familjen. Vi var så oroliga.
Vi försökte nå er och trodde att ni tillfångatagits.
Hur tog ni er hela vägen?
- Och i så hemskt väder. - Med alla de små.
Jag är hungrig, mamma.
- Jag är också hungrig. - Mamma, vi är hungriga.
- Vi är alla hungriga. - Jag är ledsen, barn.
Gillar de färsk, varm mjölk?
- Var är den? - Var är mjölken?
Kom och drick, barn. Det bjuder vi på.
Hitåt, barn. Här borta.
Trängs inte. Ni måste turas om.
Mulle, vänta på din tur.
Oroa er inte, barn. Det räcker åt alla.
De små sötnosarna.
Pongo, några munsbitar jag sparade
- åt dig och frugan. - Åh, tack.
Det är inte mycket, men det räcker nog till Dinsford.
Dinsford?
Det finns en labrador där. Hans husdjur jobbar i matbutik.
- Åh, jag är hemskt ledsen. - Det gör inget.
Vila nu och oroa er inte. Jag ska hålla vakt.
Jag vet inte vad vi hade gjort om...
- Vi är hedrade att få hjälpa till. - Ledsen att vi inte kan göra mer.
Alla som ens funderar på att göra dessa valpar illa...
De är så söta.
Jag önskar att de alltid kunde bo kvar.
Gullan. Tysta, allihopa.
Låt dem sova, stackarna.
De är utmattade och har fortfarande långt kvar.
Skynda er, ungar!
Vad har vi här då?
Så de trodde att de kunde lura Cruella?
Hjalle! Jeppe!
Här är deras spår, på väg mot byn.
Sjutton! Det är definitivt dem.
Bege er söderut på småvägarna. Jag tar huvudvägen.
Vi ses i Dinsford!
Pongo, jag har skjuts åt er.
Skjuts hem? Perdita, hörde du?
Åt oss alla?
Måste vi inte gå längre?
Om vi slipper. Bäst att vi skyndar oss.
Vi får skjuts hem! Kom, barn.
Ser ni bilen där borta?
Den ska till London så fort motorn reparerats.
Och alla får plats.
Pongo, där är Cruella.
Ja...
...och Hjalle och Jeppe.
- Pongo, hur ska vi ta oss till bilen? - Jag vet inte, Perdy.
Men det måste vi.
Mamma, pappa?
- Tuff knuffade mig i spisen. - Lucky knuffade mig först.
- Nej. - Jo.
Nej!
Snälla barn, bråka inte.
Perdy, jag har en idé.
Pongo, vad i hela friden...
Titta, jag är en labrador!
Vi rullar i sot. Vi kan vara labradorer.
Vilken idé!
Kom igen, ungar! Rulla i sotet.
Ska vi bli smutsiga?
Hörde du det, Fläckis? Pappa vill att vi ska smutsa ner oss.
- Ska vi, mamma? - Gör som pappa säger.
- Det här blir kul. - Jag har alltid velat lorta ner mig.
Så där ja. Ju svartare desto bättre.
- Jag är redo. - Jag med.
Hur ser det här ut?
Det räcker. Inte för många åt gången.
Mulle, vänta. Du är bara halvfärdig.
Håll er intill mig.
Vi ska lura tanten.
Pongo, jag är så rädd.
Titta, Hjalle.
Tror du de klätt ut sig?
Ja, det är klart.
Hundar brukar alltid måla sig svarta!
Din idiot!
Än så länge går det bra.
Kom igen, Perdy. På med sminket nu.
Sen tar jag nästa tropp.
Hjalle! Jeppe!
- Nå? - Var lite hygglig, fröken.
Vi är helt genomfrusna.
Vi har varit ute hela natten och hela dagen, utan något att äta.
De finns nånstans i byn och vi ska hitta dem.
Stick iväg nu!
Tror du de har sett oss?
Nej, men vi börjar få ont om tid.
Försök igen, kompis.
Skynda dig, Perdy. Lastbilen ska åka.
Bäst att skynda.
Jag hämtar resten.
Så där ja. Hon tar er hem till London.
Bäst att ni hoppar ombord, frun.
Hej, Hjalle.
Kom igen, Jeppe.
Skynda, barn!
Kom igen, ungar. Spring i förväg.
- Hon tittar på oss, pappa. - Fortsätt.
Det kan inte vara sant!
Det är omöjligt!
Spring!
Hjalle! Jeppe!
Hjalle!
Där är de! I lastbilen.
Efter dem!
Pongo, där är hon! Cruella!
Vad tusan sysslar ni med, damen?
Tusans fruntimmer!
Pongo, titta!
Hjalle!
Lätt som en plätt.
Jag ger honom en knuff...
...och trycker ner honom i leran.
Perdy, se upp!
- Hjalle! - Jeppe!
Era idioter!
Era... Era klantskallar!
Era fårskallar!
Äsch, håll snattran.
I hennes blick du ser
Avundsjuka, elakhet och hat
Cruella de Vil
Cruella de...
Roger, det är ju din första stora hit.
Den har gett oss mer pengar än vi nånsin drömt om.
Ja, jag vet.
Men jag kan inte förstå varför Pongo och Perdy rymde.
Här får ni lite julgotter,
om det nu finns nåt som är gott längre.
Åh, de stackars små liven.
Ibland, om nätterna, kan jag höra dem skälla.
Men det är alltid bara en dröm.
Roger, vad i hela friden...
Det är labradorer!
Nej, de är täckta av sot.
Titta, här är Lucky!
Pongo, är det du?
Åh, Pongo, Pongo!
- Det är Pongo! - Och Perdy, min älskling.
Och Tuff, och Mulle, och Penny och Fläckis.
Alla är här!
- Det är ett mirakel! - Vilken underbar julklapp!
Och titta... många fler!
Titta, Anita. Valpar överallt!
Det är säkert 100 stycken!
En, två, tre och fyra... är sju.
Två, fyra, sex, och tre är nio, plus två är 11.
- 36 härborta. - 36 och 11, det är 47!
- 18, Roger. - Det är 65!
Tio, 11, 12, 13!
Vänta, sex till.
Få se, det är 84.
Och 15 plus två, 101!
101? Varifrån kom de?
Pongo, din rackare!
- Vad ska vi göra med dem? - Vi behåller dem.
I det här lilla huset?
Vi köper ett stort hus på landet.
Vi startar en dalmatinerkennel.
Roger, vilken fantastisk idé.
Det blir succé, så klart!
Vi ska ha dalmatinerkennel.
Ja, en kennel för dalmatiner!
En kennel för små dalmatiner
- Där alla ska ha det så bra - Jag är hungrig.
Och när vi nu kan det Ett stort hus på landet
Det är nånting vi vill ha
Där trivs dalmatinerna